- Nå? - Jeg gjorde, som du bad mig.
Jeg besøgte Ebenezer og sagde, at tre ånder ville komme.
Jeg bad ham, jeg tryglede ham om at lytte til ånderne.
Han svarede med ét ord, og jeg kan stave det for dig:
H-U-M-B-U-G.
Så satte han sig i sin stol og... Åh, for... Hvad nytter det?
Det eneste, der kunne blødgøre Scrooges hjerte -
- ville være en kødkniv og en kop varm sovs -
- så man kunne lave en form for uhumsk gryderet.
Lad os bare acceptere, at jeg er fanget her for evigt.
Hvorfor kerer du dig om det?
For dig er vi bare tal på en liste over dit overjordiske inventar.
Og dog... Efter at have observeret denne Ebenezer Scrooge -
- byder jeg udfordringen velkommen.
Jeg vil vise ham hans kæreste minder -
- og hans mest pinsomme mareridt.
Som mange tusinder af sjæle før ham vil han trygle om forladelse.
I skønne Dublin by, hvor pigerne ej er bly,
faldt mine øjne engang på søde Molly Malone.
Hvorfor er du vågen, min elskede?
Jeg glæder mig.
Det er snart jul.
Mary... er der noget, du vil fortælle mig?
Hvis pengene, du modtog, ikke kom fra en mystisk fætter i Amerika...
...hvem sendte dem så?
Og hvorfor?
Lad julen være, Bob. Jeg beder dig.
Lad bare julen være.
Lyt engang.
Den er her næsten.
Når julen er overstået... fortæller du, hvem det var.
Kom, ånd. Forvandl mig. Prøv.
Er det dig, ånd? Bærer spøgelser klokker?
Erasmus?
Erasmus, er det dig?
Det er dig.
Den bedste julegave, jeg nogensinde fik.
Stadig med båndet og klokken, min søster bandt om din hals.
Så du er ånden, man lovede mig.
Og det, jeg skal lære af din mirakuløse tilsynekomst, er -
- at selv en gnaver, der afskys, indfanges og dræbes resten af året -
- i juledagene ved hjælp af lidt silke og bladguld -
- kan være en kær gave til et barn, som du var til mig.
Nuvel, lille ånd -
- hvis du tror, mit hjerte smelter ved varmen fra det minde -
- aner du ikke, hvem du er oppe imod.
Således er den storslåede hjemsøgelse overstået.
Det skal fejres.
En rotte med bånd om kan ikke hamle op med fornuften.
...by, hvor pigerne ej er bly,
faldt mine øjne engang på søde Molly...
Nej... Jeg beder. Ikke dig.
Hun kørte sin kærre gennem gadernes hager.
- Hun råbte: "Hjertemuslinger ..." - Du er død. Vi begravede dig.
Levende, hej ho.
Nej, ikke levende. Jeg beder. Ikke dette.
Levende, hej ho.
Ebenezer?
Nå, er du vågen?
Ebenezer?
Ebenezer!
Dine små bønner på mine vegne nyttede ikke.
De fik mig i eftermiddags over te og boller.
De fik mig godt og grundigt.
De tog alt. Hver en fandens ting!
De smurte min røv i talg og stak ild til den som en kat.
Ånd, hvis dette er dit værk, så få ham til at forsvinde.
Hvad sagde du?
- Lad ham ikke kunne se mig. - Jeg ser dig.
Jeg ser dig.
Jeg ser dig, knægt! Hvad sagde du?!
- Jeg beder dig. Ikke denne aften. - Hvilken aften?
Den aften, du blev erklæret bankerot.
Nå, så du har ondt af mig? Han har fandeme ondt af mig.
Du ved, at alle derude -
- hver en mand og kvinde er udyr -
- der kun tænker på sig selv.
For sådan er mennesket. Det er et indadskuende væsen.
Hele denne verden er hane mod hane, bjørn mod hund -
- hænderne i lommen, fingrene i røven.
De vil stjæle selv dine nyrer! Det lærte du denne aften!
Det ved jeg, fader. Det ved jeg.
Der findes ingen dyd.
Betragt mig... Alt tog man.
Ingen nåde udvist.
Jeg krydsede knap Themsen uden at overgive mig til den.
Men jeg fortsatte, for jeg har dig og din uduelige mor at forsørge.
Og din søster må forsørges og stuepigen og skorstensfejeren.
Og nu, takket være julens djævelskab -
- omfatter min forsørgerpligt en lille hvid mus -
- hvis eksistensberettigelse i mit hus, man ikke har forklaret.
Jeg kan forklare. Den var en julegave fra Lottie.
Der findes ingen gaver!
En gave er blot en gæld, der er uskreven, men implicit.
Og denne har en gylden klokke om halsen.
Sig mig, hvad en mus skal bruge guld til.
Det var ikke ægte guld. Lottie tog den fra et stykke legetøj.
Den var forgyldt og kun pennyer værd.
Og dog... er den mus med sin klokke...
...rigere end jeg.
Du kunne have taget klokken... klippet båndet over.
Det kunne du have gjort uden at gøre den ondt.
Ondt mod et skadedyr?
Lær denne lektie!
Giv kun mad til det, der en dag kan give dig mad!
- Hvor er den mus med sin klokke? - Ikke dette, ikke dette, ikke igen.
Hvorfor ikke dette, Ebenezer Scrooge?
Du har jo genoplevet det tusind gange!
Lær denne lektie!
Som værn mod ufordelagtige affektioner.
Og den lektie lærte du udenad.
Jeg kommer for at få dig til at glemme den.
Du er ånden, Marley fortalte om. Den, der er ligeglad.
Jeg er lærredet. I maler selv billedet.
Gåder huer mig ikke. Jeg er færdig. Din pointe er forstået.
Du kan trøste dig med at have rippet op i knap lægte sår.
Jeg gratulerer.
Nu vil jeg gerne sove.
Vil du ikke gå ned på knæ og trygle om syndsforladelse?
Nej... Jeg er mig selv ganske ligegyldig.
Jeg tæller mig i søvn på samme måde hver nat.
En dag vil nedtællingen standse.
Mænd har flænset mine klæder.
Kvinder har gennemvædet dem med tårer.
Måske bør du trække nye klæder fra i skat som forretningsudgift.
I nat vil du ikke sove, Ebenezer Scrooge.
Det tillader jeg ikke.
Dette er ingen leg, der gælder fornuft mod fantasi, Ebenezer.
Jeg vil med en glohed pincet fjerne splinterne i din sjæl.
Jeg vil tage dig med på en lang rejse -
- der ikke måles i yards og mil, men i dage og år.
Du bliver aldrig tilgivet.
Jeg vil ingen steder.
Du har intet andet valg end at tage med mig, Ebenezer.
Tag med de forgangne jules ånd...
...som kan mærke dit hjerte hamre.
Jeg har udtænkt en rationel forklaring på det her.
Sherryen, jeg drak fra karaflen, der har været halvtom i seks måneder.
Stuepigen, jeg afskedigede for dovenskab, hældte laudanum i.
Jeg har ikke rørt sherryen siden da, før nu.
Der har vi den. Det er forklaringen.
Laudanum hældt i min vin af en hævngerrig stuepige.
Du er et opiat.
- Kom så. - Kom så!
- Jeg kender de drenge. - Kom, børnlille!
Det er Jasper og Wellington.
Og stakkels Horace, der døde af tuberkulose.
Stakkels Horace.
Vi befinder os i en tid, før sygdommen ramte stakkels Horace.
Dine minder former mig i henhold til tiden, vi er i.
Samme ånd, en anden jul.
På denne tid var jeg din eneste ven.
Se engang.
Jeg sværger, at jeg aldrig har haft en ven -
- der så tilnærmelsesvis sådan ud.
Kig igen.
- Du godeste. Du er Ali Baba. - Ja.
Hvor mange nætter læste du om mig i stearinlysets skær -
- igen og igen for at undslippe smerten i disse år?
Skammen.
- Du er en illustration. - Korrekt.
Det vil sige, at du også er opium.
Har du redet på en kamel før?
Nej, jeg har aldrig redet på en kamel -
- eller konverseret med et billede fra en billedbog.
I dag vil du gøre begge dele. Kom med.
Hvorhen?
- Jeg kender dette sted. - Så sandelig.
Black Bridge Kostskole.
- Jeg vil ikke med. - Hvorfor?
Jeg svor aldrig at sætte mine ben på Black Bridge igen.
Og dog besøger du den hver nat i dine drømme, dine mareridt.
- Du ved så meget. - Alt.
Ånder ved alt undtaget udfaldet. Kom med mig!
- Morfin. - Den hedder Valentine. Det ved du.
Som 11-årig flygtede du fra helvede på dens ryg mange gange.
Hvad nytter det at tage tilbage?
Tager du med mig nu, behøver du måske aldrig have det mareridt igen.
Og hvis kamelen og jeg kun er valmuedampe -
- hvilken skade kan det så gøre? Kom.
Dagen lakker mod enden.
Du er i sovesalen, læser din bog, og er opslugt af "Tusind og én nat".
Du er 11 år gammel. Du er alene. Kom at se.
Hvorfor efterlader vi ingen spor?
Vi er her ikke.
Det, du ser, skete for længe siden på en specifik dag.
- Hvilken specifik dag? - Kom med, så ser du.
- Hvem vil være der på denne dag? - Du og én anden.
Fat mod, Ebenezer.
Du har Ali Baba og Valentine ved din side.
De andre børn er taget hjem til jul, ikke?
Jo, du så dem rejse.
Jeg var den eneste, der blev i julen, fordi fader sagde...
Hvad sagde han?
Et år sagde han, der var pest i omløb.
Et andet var huset oversvømmet.
Et andet var der ikke plads i det nye hus.
Altid måtte jeg blive her.
Jeg kender ham.
Ebenezer, du kan ikke gøre ham fortræd. Han er i fortiden.
- Men jeg kan se ham. - Du ser ham altid.
Lige siden dengang har du set ham, når du lukker øjnene.
Den store Ali Baba søger at få adgang til din fortid.
At træde ind i de fyrretyve røveres hule.
Husker du det magiske kodeord fra bogen?
Naturligvis gør jeg det: "Sesam, luk dig op."
Jeg advarede dig, Ebenezer Scrooge: Dette er ingen leg.
Kom... ind til sandheden.
Sesam, luk dig op.
Ebenezer, betragt dig selv. Hvad ville du sige til ham om muligt?
Ånd, jeg vil gerne hjem nu.
Det ville han sige til mig: "Jeg vil gerne hjem nu."
Det var mit eneste ønske dengang. At være hos min mor og søster.
Se.
Ebenezer... Ebenezer.
Ebenezer... det er mig.
Du gode gud. Han kan se dig.
Kun for et øjeblik.
Nogle gange kan børn se ånder. Børn, der har brug for at se.
Jeg husker dette. Jeg husker dette øjeblik.
I historierne kunne Ali Baba gøre hvad som helst.
Jeg bad til ham om at redde mig, at føre mig væk fra dette sted.
Og jeg sværger, at jeg for et øjeblik kiggede op og så ham -
- netop hvor du står.
Jeg troede, han kunne redde enhver.
Nå... Du og jeg er alene til jul igen, Scrooge.
Vær ganske rolig. Jeg forventer ikke, at du sover herinde helt alene.
Du sover hos mig... netop som sidste år.
Kom så. Saml dine ting... Kom nu.
- Jeg vil gerne hjem nu. - Ikke endnu. Vent.
Kom så, knægt. Fart på.
For dette er det lyksalige år.
- Du godeste. - Ja, jeg ved det.
Hvem er nu det?
- Det er min søster, Lottie. - Hvad fanden vil hun?
Jeg viser det ikke som tortur, men som åbenbaring. Se.
- Lottie. - Hun kan ikke høre dig.
Du kan kun se og lære.
Ebby siger, De er hans søster. Hvad vil De?
- Jeg kommer for at hente min bror. - Hvad taler De om?
Ebenezer tilbringer julen hos mig.
Ikke længere. Tingene har forandret sig.
Deres far og jeg har en aftale om, at Ebenezer bliver her.
- Ebby, vent udenfor. Der er en vogn. - Nej.
Ebby, fader har forladt os... langt om længe.
Moder sagde, du skulle komme hjem. Løb du i forvejen.
Denne del vidste du ikke.
- Nej, stands! Jeg beordrer dig! - Stands!
Din hjælp behøves ikke. Se.
Vores fader tvang min bror til at blive her til jul -
- i bytte for, at De lod ham gå her uden omkostninger.
Men jeg og moder har endelig formået at skille os af med ham.
Og Deres lille aftale om min bror er hermed ophævet.
Min bror vil aldrig nogensinde vende tilbage til denne skole.
Og hvis De skulle følge efter os...
...vil jeg skyde Dem.
Til mit forsvar vil jeg bede min bror fortælle sognet alt.
Lottie som en sand landevejsrøver. Hun trak fandeme en pistol.
- Hun reddede mig. - Et ægte julemirakel.
En kærlig handling, der ikke behøver nogen tak.
En gave, der ikke blev givet som en underforstået gæld.
Kom. Moder har købt en gås, vi skal plukke.
Men du så aldrig hendes mod.
Mærkede aldrig varmen fra hendes uselviske medfølelse.
Hyp, hyp!
Hun sagde, jeg måtte forlade skolen, fordi vi ikke havde råd.
Du fortalte aldrig en sjæl om det, der foregik på skolen.
Men hun vidste det og kunne ikke bære tanken om -
- at du skulle tilbringe endnu en jul i helvede.
Glem bånd og klokker. Dét er julens ånd.
Men du følte intet... var uimodtagelig for kærlighed.
Du tog hjem.
Du havde ikke længere brug for Ali Baba og Valentine.
Jeg tog aldrig hjem.
Drengen, der tog af sted, kom aldrig igen.
Jeg talte mig selv blandt de mest urimeligt behandlede væsner på jord.
Så sent som i går kom Lotties søn og inviterede mig til middag.
Han sagde endda, at Lottie altid havde bedt ham have tålmod med mig -
- på grund af en gammel smerte.
Men, ånd, overvej følgende: Dette er et bevis.
Bevis på hvad?
Det, der skete her på skolen, undskylder mig. Det forklarer mig.
Og da det hører fortiden til, kan intet gøres for at afhjælpe det.
Så der skal mere end en kødkniv og sovs til at blødgøre dit hjerte.
Du ser kun det, din fader gjorde mod dig -
- ikke det, din søster gjorde for dig.
Lad os gå dybere ned.
Betragt Scrooge og Marleys antracitkulmine i Wales.
Et af jeres senere foretagender, efter du og mr. Marley mødtes -
- mens I opkøbte fallerede firmaer af mænd som din far.
Og dette var et af jeres mest profitable foretagender.
Stakkels kræ.
"Han er ren luft og ild."
Da Shakespeare skrev det om en hest, havde han aldrig set en i en kulmine.
Hernede er intet rent.
Da vi købte minen, prøvede jeg at undlade at tænke på hestene.
I gjorde stedet profitabelt ved at skære ned på egetømmer.
Før I købte minen, havde de brugt overdådige mængder -
- til at støtte taget.
Vi kan ikke komme til skade, for vi er her ikke.
Men de er ikke så heldige.
Husk, dette var ved midnat juleaften.
Dette var julegaven til 27 mænd, kvinder, drenge og adskillige heste.
Du undlod at tænke på hestene. Tænkte du på de menneskelige sjæle?
Hiv os op!
For guds skyld, hiv os op!
For guds skyld, bjælkerne holder ikke! Red os!
Det eneste, du ikke talte, var ofrene.
Hiv os op!
De var ofre for dit mørke.
- Ånd, hvor er vi? Er dette helvede? - Nej.
Vi er nu i dit 30. leveår, Ebenezer Scrooge.
Og forretningen går strygende.
Kom med.
Skynd dig, ellers går vi glip af det.
Lad mig forklare sammenstyrtningen og årsagen, der ikke var sådan.
Der er ingen tid til forklaringer.
Ja, det er juleaften igen, og de vil knokle til efter mørkets frembrud.
Men kom, Ebenezer.
- Jeg frygter, noget grufuldt venter. - Nej, noget magisk og vidunderligt.
Profit, Ebenezer. Ren profit.
Se, Scrooge. Der er du og Marley i jeres storhedstid.
Dette var øjeblikket, hvor det hele begyndte.
Faders lig er knap blevet koldt, og De vil gøre forretning.
Han ser ned på os fra himmerig og beder Dem lytte.
Deres fader yndede at spille på heste.
- Han var dog dårlig til det. - Vi kan ikke alle vælge vinderen.
Vi vidste ikke, hvor meget han havde tabt, før han åndede ud.
Hør, sorg gør en blind og sløv. Vi kommer for at hjælpe Dem.
Vi kender folk hos hans lyssky bekendtskab -
- og vi kan opkøbe Deres faders spillegæld.
Gælden skyldes til en i Halifax ved navn Dolk.
Hvorfor skulle De gøre det?
Prisen for sløve heste er den mindste del af arven.
- Læg den. - Konti, der ikke er papiret værd.
Penge, han skyldte staten, blev i stedet brugt -
- på en krikke med samme navn som hans elskerinde.
Hvor vover De?
Hemmeligheder, gæld, elskerinder.
Opkrævere med pistoler og lænker.
De kan ikke lænke et spøgelse, så de vil smide Dem i kachotten.
- Vil De købe én væv? - Nej, hele fabrikken.
Så har De vist glemt et nul.
Nul betyder intet, så vi har intet glemt. Sæt Dem.
Godt. Vi håndterer Dolk.
Vores venner hos skattevæsnet vil slå en streg over Deres arvede gæld -
- mod en net bestikkelsessum naturligvis.
Fabrikken er ti gange mere værd.
Ja, men De har ingen likvider. De skal bruge penge nu.
Uden os bliver det et kapløb -
- mellem Dolks bøller og skattevæsnets opkrævere.
Og De skal vide, at Deres fades ry som from familiefar vil være trygt -
- i vore hænder.
Vi opsætter endda en mindetavle der over Deres hoved.
Så Deres fader kan hvile i fred.
Så... har vi en aftale?
I købte bomuldsvæveriet for 800 pund -
- og solgte det fire dage senere for 8000 -
- til nedrivning og ophugning.
I havde opdaget, at en tragedie for mange er en mulighed for de få.
500 mistede arbejdet, og I tjente 7200 på kun fire dage -
- på at gøre ingenting overhovedet.
Du og Marley ville blive feteret for handler -
- som det storslåede eksempel på opportunisme, du så her.
Det var forretning. Det kan man ikke klandre mig.
Du kan ikke klandres for dit smukke tempel for profit -
- for profit betyder mere og mere og vidunderlige mere.
Du var betænksom. Du fortalte ikke, at de var arbejdsløse før den 26.
Hvorfor håner du mig med falsk hæder?
Jeg er en ånd. Jeg er, hvad du gør mig til, og din hæder var ægte.
Ægte, hårde kontanter.
Var det så galt at tjene penge og at bruge dem på at tjene flere?
Nej, ingenlunde.
Og hver en penny er stadig i dine tanker.
Se engang. Hver væv er endnu et profitabelt år -
- for de utrættelige herrer Scrooge og Marley.
Dette er jeres fjerde forretningsår.
- Hvad var jeres nettoindtægt? - På fjerde år?
Nettoindtægten var 665 pund, syv shilling og seks pence.
Dette er år otte. Totale udgifter?
Udgifterne i år otte var 4871 pund og 19 shilling.
Vi købte Denmon & Sønner og en fabrik i Birmingham.
- Dette år. Jeres tiende år. - Et fremragende år.
Vi handlede med krydderier og indigo på Molukkerne.
Indtjening: 9970 pund og syv pence. Udgifter:...
Du husker det hele. Sikke et sind.
Du talte dig selv blandt de mest urimeligt behandlede i verden.
Og du talte og talte.
Hvor end du kiggede, så du ikke mennesker, men pund og pennyer.
Du spandt guld på andres svaghed.
Dine konti var din nye Ali Baba, profit din nye Valentine.
Det havde jeg glemt. Du håner mig.
Jeg har ikke gjort mere eller mindre i mit liv end andre forretningsmænd.
Dit liv?
Sagde du "dit liv"? Kom, så skal du se dit liv.
Betragt dit liv ud over tællemaskinerne.
Elizabeth.
Alle de dage, hvor hun ventede og ventede...
Jeg måtte blive til sent på børsen.
Hvem er de?
De er børnene, du ville have fået med Elizabeth.
Og der er du. Faderen, du aldrig blev -
- der leger karrusel med børnene, du aldrig fik.
Betragt en forgangen jul, der aldrig var og aldrig bliver.
"Humbug."
"Hvor ofte menes ønsker om god jul, og hvor ofte er det en løgn?"
"At foregive én dag om året -
- at det menneskelige udyr ikke er det menneskelige udyr."
Ser du nogen udyr deroppe, Ebenezer?
Jeg ville have døbt børnene Jacob og Lottie.
Og de ville ikke komme på kostskole, men komme trygt hjem hver aften.
Børn, der aldrig blev født, vækker følelser, du aldrig har haft.
Ikke engang for børn af folk, du havde et nært forhold til.
Jeg har jo sagt -
- at min gebet er grundig granskning af dit hjerte og af din sjæl.
Så kom nu med, og så bevidner vi -
- hvordan din blindhed endte med at afføde det vederstyggelige.
Noget, du gjorde for syv jule siden.
- Syv? - Kom, Ebenezer.
Betragt din onde gerning.
En ondskab, der ikke engang var for profits skyld.
- Kors, ingen mand bør være her. - Vi er ikke mænd, og vi er her ikke.
Og dog bevidner vi begyndelsen på denne skrækkelige misere.
Dit barn er kommet til verden.
- Er det en dreng eller en pige? - En dreng.
- Trækker han vejet? - Det gør han.
Er han velskabt?
Martha... Martha, er han velskabt?
Martha, er han velskabt?
I dette, netop dette øjeblik, husker du da, hvad du gjorde?
Nej.
Du betragtede lidelsen, ikke blandt ansigtsløse fremmede -
- men blandt folk, du har kendt i årevis.
Og i deres lidelse så du kun én ting:
Muligheder.
Tag med mig til juleaften for syv jule siden.
Da uret slår en... to... tre...
- Fire, fem, seks. - Seks om morgenen, og alt er frost!
Cratchit en time før tid?
- Mrs. Cratchit. - Må jeg komme ind?
Kan vi tale fortroligt sammen, mr. Scrooge?
Jeg har altid tid til dem, der er tidligt oppe.
Er Deres mand syg? Kommer De med undskyldninger?
Nej, min mand vil komme om en time som sædvanlig.
Selvom arbejde på juleaftensdag er usædvanligt.
Hos Scrooge og Marley er det sædvanen.
Hvad vil De mig på denne tid af dagen?
Som De vist ved, fødte jeg for to år siden en dreng, Tim.
Og De ved vist også, at han blev... født med skavanker.
Ja. De spiser måske for meget fed mad, mrs. Cratchit.
Kulden og røgen i byen er ikke gode for en så skrøbelig dreng.
Han har væske i lungerne.
En kirurg har sagt, at der må en operation til, en brystdræning.
Ellers vil han dø. Prisen er langt højere, end vi har midler til.
Det er meget kompliceret og kræver tre indgreb.
Hvor meget?
Ti, ti, og ti. 30 pund.
- Kan De ikke sælge huset? - Huset er lejet.
Har De ingen rig slægtning?
Mr. Scrooge, min mand er for stolt til selv at spørge Dem.
Men jeg vejer min stolthed mod mit barns liv -
- og... vægten går i stykker grundet uligevægten.
De er digter.
Jeg er en mor... der er desperat.
Og jeg kom her uden min mands tilladelse eller vidende -
- for at bede Dem, mr. Scrooge, om et lån.
Hvor tror Deres mand, at De er? Hvilken løgn fortalte De ham?
Jeg sagde, jeg ville stille mig i kø for at få den bedste gås.
De har råd til en gås, men ønsker stadig et lån.
De kan trække en del af min mands løn hver uge.
Vi kan nok klare os med to shilling mindre, og...
Lad mig se. To shilling om ugen.
To gange 52 er 104 shilling per år. Det er fem pund og fire shilling.
Fem pund og fire shilling gange seks er 31 pund og fire shilling.
Hvis Deres mand fortsætter hos mig, er gælden afbetalt om seks år -
- og giver et renteafkast på et pund og fire shilling.
- Mr. Scrooge... - Det er en rente på fire procent.
På en seksårig investering er det ikke fordelagtigt.
Særligt da det afhænger af en garanti om seks års tjeneste.
Som vi ved, kan livet ofte bringe... ulykke og uforudsete farer -
- der kan gøre ham ude af stand til at leve op til forpligtelsen.
Mr. Scrooge... vi kan måske klare os med færre penge.
Hvis De opgiver absurditeter såsom gås til jul, så ja, måske.
Mr. Scrooge... der er ingen andre.
Mrs. Cratchit, i mit pengeskab er der lige nu 537 pund og 15 shilling.
Det er ren profit. Ren.
De er lige bag den jernlåge.
Den åbnes med denne nøgle...
...og ordene: "Sesam, luk dig op."
Hvad vil De gøre for at få mig til at åbne den og give Dem 30 pund?
Ikke som et lån, men som en gave.
Jeg ved, De er en trofast, hæderlig og ærlig kvinde.
Men jeg er nysgerrig på omfanget -
- af den ærlighed og trofasthed.
Prisen for den, mener jeg.
Jeg forstår ikke, hvad De mener, mr. Scrooge.
Ti, ti og ti.
Jeg er en fornuftens mand, en videnskabsmand.
Jeg ynder at foretage eksperimenter vedrørende den menneskelige tilstand.
Vedrørende dyder og usædelighed.
Eksperimenter, der afgør -
- om alle sjælens aspekter kan veksles til valuta -
- og i så fald, hvad er kursen så?
For eksempelvis kærlighed eller medfølelse.
Mrs. Cratchit, vær så god at tage ti pund nu -
- og find så på en ny løgn til Deres mand -
- og kom hen til min lejlighed første juledag klokken 16.
Hvis De i min lejlighed gør, præcis hvad jeg beder Dem om -
- alt, hvad jeg beder Dem om, får De resten... som en gave.
Første juledag bliver problematisk.
Den er som enhver anden dag. Kom klokken 16. Har vi en aftale?
Ja.
Dette er ingen leg...
...Ebenezer Scrooge.
Har De en penny til de fattige på denne skønne første juledag?
Og således skete det -
- på denne første juledag for syv år siden...
Hvorfor mærker jeg kulden?
Hvorfor mærker jeg den, hvis jeg kun er her i ånden?
Kulden, du mærker, kommer indefra, fra din sjæls inderste.
Før mærkede du den ikke, men nu gør du.
Skal jeg være medmenneskelig og blid, må jeg have tykkere sokker.
Når ægte følelser vender tilbage, vil det prikke og stikke -
- som nåle i dit hjerte og stifter, der holder billeder af fortiden fast.
Kom. Følg Mary på skæbnens sti, og bevidn din gerning.
Og husk, at dette ikke handler om dig, Ebenezer Scrooge.
Det handler om hende.
Glædelig jul, frue.
Kære Gud, tilgiv mig. Kæreste Bob, tilgiv mig.
Børnlille, tilgiv mig. Jesus, se bort.
Kom ind.
Jeg behøver ikke bevidne dette... Jeg behøver ikke være her.
- En drink? - Nej. Jeg beder Dem.
Lad os blot få dette oversået. Jeg lovede at være tilbage til...
- Til ...? - Når de hælder brandy på desserten.
En perfekt juletradition.
At hælde god brandy på en allerede bagt budding og stikke ild til den.
Men brænder buddingen på og spilder brandyen.
For øjeblikket.
Og hvad er øjeblikket? Jeg har brug for klarhed.
- Vores aftale. - Jeg har brug for klarhed.
De vil... give mig penge -
- hvis... jeg lader Dem... gøre, hvad De vil.
Og hvad... vil jeg?
- Jeg har brug for klarhed. - Skal jeg sige det højt?
Ja.
Jeg antager... at De vil have samleje.
For at udtrykke det klart:
De er villig til at have samleje med mig -
- for de 20 pund, jeg har lagt på kaminen -
- plus de ti, jeg lagde som depositum for Deres dyd.
For Guds skyld...
- Gør De det for Guds skyld? - For min søns.
- Som De ved... - Ja. Jeg ved det.
Jeg beder Dem... Hele min familie venter.
Jeg gør udelukkende dette for at redde mit barns liv.
Deres årsager er ikke en del af mit eksperiment -
- og interesserer mig derfor ikke.
Alle har deres grunde til at ønske eller have brug for penge.
Det er ikke kernen i dette. Mit eksperiment drejer sig om valuta.
Det skal afklare, hvor meget et godt menneske vil gøre for penge -
- og hvor meget hver slet gerning ville koste.
Derved fastslås en form for valutakurs -
- en menneskelig valutakurs.
Det minder om kursen på børsen.
Bortset fra, at det nu... gælder Deres dyd.
Deres dyd er på auktion.
Og enhver tvivl, jeg måtte have, om menneskets natur.
Første gang... anden gang.
Solgt.
Jeg har ingen interesse i Dem...
...eller i nogen anden på den facon længere.
Det samkvem, jeg søgte, var af ren videnskabelig karakter.
De er en hengiven hustru... en kærlig moder.
Men på første juledag -
- var De villig til at løbe igennem byen i sneen -
- og bryde samtlige hellige løfter og bud -
- i bytte for penge.
Tag dem... De har givet mig det, jeg ville have.
Bevis.
Glædelig jul.
Nævn aldrig dette.
Jeg vil aldrig fortælle Deres mand om det.
Men skulle han overveje at opsige sin stilling -
- kunne sandheden slippe ud.
Så jeg regner med, at De tilråder besindelse vedrørende hans karriere.
Jeg værdsætter i høj grad Deres mand.
Og gå så hjem og brænd Deres budding af.
Det vil jeg gøre.
Og jeg vil bede en bøn.
Om, at det en dag vil ske...
...at en eller anden retfærdighedens magt...
...griber Dem ved struben...
...og slæber Dem hen til et ægte, lysende spejl -
- så De kan se sandheden i Deres spejlbillede.
Og at sandheden vil åbenbares for alverden.
Jeg er en kvinde... og kan hidkalde den slags ånder.
Og det gør jeg fandeme.
Humbug.
Er det sandt?
Var det Mary Cratchit, der hidkaldte dig?
Se engang.
Ikke engang nu.
Ingen prikken... Ingen stikken.
For fanden da... Hvorfor skulle jeg tænke på andre?
Husk blot -
- at pengene, jeg gav Mary Cratchit, reddede hendes søns liv.
Og Tim lever stadig.
Så hvis du vurderer dyd ud fra konsekvenser af handlinger -
- frem for motivet, så har vi set mit tidligere jeg gøre noget godt.
Bravo.
Du er en klippe, en bunke småsten.
Et hjerte, der er fortabt og aldrig bliver fundet.
Solen afmåler min bevilling.
Min tid med dig er slut.
- Er jeg tilgivet? - Hvor mange gange skal det siges?
- Det drejer sig ikke om tilgivelse! - Hvad så?
Hvordan kan jeg finde eller føle noget, der er uvist?
Det er nu middagstid.
Den anden ånd vil komme, når uret slår midnat.
Den anden ånd vil gennemsøge snestormen efter dit hjerte.
Og hvis den kun finder sten og is, må Ebenezer Scrooge være forbandet!
Vent. Hvad kan jeg forvente? Hvad forventes der af mig?
Mine tanker er mine, men min sjæl er jeg ikke herre over!
Ånd, sig, hvordan jeg kan ændre det!
Ånd, er der håb?
Har han ændret sig? Ånd, sig noget.
Sig, at du formåede at forandre ham. Jeg kan ikke blive her for evigt.
Sender de dig?
Glædelig jul.
Glædelig jul, hver og en.
Mange goder.
Fremgang. Jeg mener for jer, ikke for mig.
Glade hilsener, etcetera.
Glædelig jul, hver og en.
Og således forsætter det.
Hult, falsk, påtvunget.
År efter år uden nogen ende.
Ebby.
Ånd?
Vent udenfor... Fader har forladt os. Langt om længe.
Lottie.
Du betalte for min begravelse, men her er jeg.
Nutidens juls spøgelse.
En nutid, du ikke kender til -
- som de færreste kender til, før de tvinges til at se.
Kom med... Kom så.
Havde jeg vidst, hvad du gjorde dengang, havde jeg udvist...
Lad mig om at vise, så kan du tage ved lære.
Og forhåbentlig begynder du snart at føle.
På med tøjet.
Du husker måske, at jeg var lidt af en videnskabskvinde.
Og det er jeg stadig.
Jeg vil vise dig noget i videnskabens tjeneste.
Du holder jo af eksperimenter.
Ethvert studie af menneskesamfund vil vise -
- at samfundets succes afhænger af fællesskabets funktion.
Og den afhænger af forskellige særskilte faktorer.
Jeg sagde engang, at du var den klogeste, jeg kendte.
Senere sagde jeg også, at du brystede dig lidt af det.
Følg nu med.
Vores første casestudie. Det er første juledag.
Ikke fortid eller fremtid, men her og nu.
Det er ikke en let tid for Bob og Mary.
Der er ikke meget til overs til gaver.
Bob reparerer Belindas gamle skøjter -
- så hun kan skøjte på dammen på første juledag, som hun elsker.
Mary nedskriver en historie, hun fik fortalt som barn -
- ud fra sin hukommelse. Hun har en god hukommelse,
Historien om Ikaros.
Hun illustrerer den som gave til Tim.
Har de ikke råd til bøger?
Tim vil værdsætte denne bog mere end en fra en butik.
Hvis blækket bekymrer dig -
- tilbød Bob at stjæle noget til hende fra dig -
- men hun nægtede.
Hun ville ikke have noget i hjemmet, som Ebenezer Scrooge havde rørt.
Det er jul.
- Glædelig jul. - Glædelig jul.
Er dette et eksperiment? Vil du presse blod fra mit hjerte?
Nej, jeg viser dig dette som en trøst.
Gjorde du? Nej da.
De har ingen penge, men lyt.
Værsgo, Belinda. Og den er til dig, Tim.
De manglede penge kompenserer de for med kærlighed.
- Frugt og nødder. Sådan. - Til deling, Belinda.
- Kan du se videnskaben i det? - Småkager. Tak.
Kærlighed får dem til at reparere, tegne, skrive og nøjes.
Mine skøjter.
Uden kærlighed ville de forlange penge til nye skøjter og bøger.
Enhver Bob Cratchit i England lever af halvt penge... halvt kærlighed.
- Skal du ud at stå på dem i dag? - Ja.
Den her bog er smuk.
Pas på. Blækket er måske stadig vådt.
- Tusind tak for dem. - Det var så lidt.
Ebenezer, det er mig.
Det er kærlighed.
Kærlighed redder systemet fra revolution.
En videnskabelig og økonomisk årsag til at tage den til sig, Ebenezer.
At se værdien i den.
- Du håner mig. - Du håner dig selv.
Du værdisætter ting, der ingen pris har.
Hvor mange lys er der på træet?
Og klokker? Hvor mange klokker?
Og gaver til børnene? Hvor mange var der?
Du talte ikke.
Du stirrede længe, men du talte ikke.
Før talte du alting. Denne gang... så du.
- Er det godt? Er det fremskridt? - Det må du svare mig på.
Er du ikke den, der ved alt?
Kan du lugte det, Ebby?
Dagen går hurtigt. Det er allerede aftensmadstid.
Og der er gås.
Mary, som stakkels enke fik jeg et dusin invitationer.
Jeg fryder mig over at have takket ja til din.
- En finere gås er aldrig set. - Og den var billig.
Den havde et brækket ben eller et, der var for kort eller noget.
- Bob, skær for. - Efter maden vil jeg stå på skøjter.
- Jeg vil med. - Du kan ikke gå og slet ikke skøjte.
- Belinda, hold op. - Jeg vil skøjte en dag.
Det vil du, men min bog kan lære dig at flyve.
- Er der plumbudding i år? - Middag først.
Selvfølgelig. Den er i kedlen.
Hælder vi brandy på og tænder ild til den?
Ja, men du får et stykke uden brandy.
Var der ikke et år, hvor mor gik glip af brandyen?
- Hvornår? - Sikke en skam.
- Kom nu, far, jeg er hundesulten. - Også jeg.
- Tim. - Tak.
Se bare her. Hjalp I til, Belinda og Tim?
Jeg plukkede gåsen.
Mangel på penge kan familien overleve.
Mangel på sandhed kan de ikke.
- Mary. - Jeg har det fint.
- Vi skulle drøfte... - Hvordan?
Det er, som om hele sagen er hos os her i huset.
Jeg må fortælle dig det, Bob.
Jeg må sige sandheden. Jeg kan ikke...
- Mor, Martha prøver at skære for... - Øjeblik, Belinda.
- Skynd jer. - Kom nu, mor!
Jeg vil fortælle dig, hvor pengene til Tims operation kom fra.
Det er, som om hun kan se mig.
Nogle gange gør stærke følelser, at de kan se ånder.
Mary, hvis du vil fortælle mig sandheden her og nu, så gør det.
Og helst før gåsen bliver kold.
Sandheden er... at der ikke er nogen rig fætter i Amerika.
Jeg opdigtede ham.
Den første juledag gik jeg...
Jeg gik... hjem til Margaret Henderson.
Lady Henderson.
Husker du hende? Hun gik fra forstanden.
Jeg husker fra min tid hos hende, at hun havde så mange diamanter.
Jeg spurgte, om jeg måtte få et par øreringe.
- Hvorfor lyver hun? - For at bevare dagen og sin elskede.
Hun var gammel og forvirret.
Og så vidt hun vidste, kunne jeg lige så godt have bedt om en småkage.
Hun sagde: "Ja, tag dem."
Jeg tog diamanterne fra smykkeskrinet og solgte dem.
Så... der har du det.
Her står jeg foran dig.
Din kone... smykketyven.
Sådan fik jeg pengene.
Min egen, dette sandhedens øjeblik er den bedste julegave nogensinde.
Jeg har noget at fortælle jer alle sammen... Kom.
Mine kære, jeg har en nyhed.
Familien Cratchit, hver og en, jeres far har noget at fortælle jer.
- Bob, lad os spise først. - Nyheden vil fremme fordøjelsen.
- Hvilken nyhed? - Må vi spise imens?
- Stille, Belinda. - Jeg...
Jeg vil annoncere en beslutning... med hensyn til min karriere.
Jeg har besluttet, at mandag morgen den 26. december, det er i morgen -
- tager jeg hen på kontoret og afleverer min opsigelse -
- til den gamle gnier Ebenezer Scrooge.
- Ja. - Mary, vær ikke bekymret.
Jeg har fået tilbudt en stilling af mr. Thwaites fra Thwaites og Langley.
Han væmmedes ved nogle ting, Scrooge havde sagt til ham på gaden.
Så han sendte mig et tilbud.
Og den bedste del er -
- min julegave til hele familien.
Min nye stilling giver to shilling mere per uge.
Så næste år er der nye skøjter til dig, Belinda.
- Og du får ægte vinger, Tim. - Far, tak.
- Tak, far. - Det var så lidt.
- Bob, tillykke. - Tak.
Mary?
Du hader om nogen Scrooge. Når jeg siger op, er vi fri for ham.
Vi bliver aldrig fri for ham.
- Hvad mener du? - Så er det godt.
Vi får fejret julen, Bob... Og så må vi tale sammen igen.
- Mary... - Vi får fejret julen!
Se så. Den lykkelige familie er bragt til tavshed af dit eksperiment.
Hun skal vide, at hvis Bob Cratchit siger op, vil jeg intet afsløre.
- Lad mig sige det. - Hun fornemmer dig.
- Vi må gå. - Forsvind fra mit hjem.
Forsvind fra mit hjem.
Forsvind fra mit hjem!
Se engang, Ebenezer.
Det forslåede og knækkede lig af første juledag.
Set med dine egne øjne.
Og lyt nu.
Netop denne julemorgen i en dal langt herfra...
...synger de.
Hvor er vi?
Det er en julemindehøjtidelighed -
- for dem, der mistede livet under katastrofen i Trechloddfa.
Hvad ser du?
- Hvad bør jeg se? - Ingen tårer og selvmedlidenhed.
Du ser mænd, kvinder og børn i forening.
- De nærer intet had. - Der er lidt had.
Den knøs.
Han tager toget til London hver juleaften -
- for at besøge Jacob Marleys grav.
Han mistede sin far og to brødre til jeres finanser.
Du godeste. Du vækker frygteligt stærke følelser.
Kunne jeg gøre det om, ville jeg ikke spare på tømmer.
Kunne jeg gøre det om, ville jeg ikke være mig selv.
Dér... Den første prikken... Den første stikken.
"Opført til ære for de 17 modige heste -
- som døde under jorden første juledag om morgenen."
Husker du Lyn?
Den sorte hest, jeg red på til skole, før jeg blev sendt væk.
Ja.
Da jeg rejste, solgte fader den.
Netop som da jeg var dreng... og han solgte mig.
Ebenezer... min tid med dig er næsten forbi.
- Vær sød at tale om det. - Jeg er bare...
Jeg føler fortrydelse.
Det føles... som en...
...som en klump i halsen, en sten i halsen.
Fortrydelse.
Det er en begyndelse, ikke sandt?
Jeg burde have takket dig... for at få mig væk fra den skole.
Hvor jeg nu ved, at jeg var en del af en handel -
- mellem en skolemester og vores fader.
Min fader... Min egen fader.
Sådan... Så blev det sagt højt.
Hvis blot at sige det overvandt det, ville jeg råbe det. Det gør det ikke.
Lottie, jeg burde have... elsket dig.
Men særligt du af alle må forstå...
...at det var for sent.
Du kom med din vogn og din pistol... men for sent.
Det vil jeg sige til mit forsvar.
Ebenezer... når den næste ånd kommer...
...så vær sød ikke at fremsætte undskyldninger.
Han er den frygtelige af os... den ukendte af os.
Og den, der afgør det.
- Han har ingen interesse i fortiden. - Lottie.
Kun i fremtiden.
Gå ind igen. Han venter.
- Lottie... - Farvel, kære broder.
Jeg kunne ikke elske dig.
Jaså... Dette er altså fremtiden.
Ånd?
Når klokken kimer, kommer ånden. Ja, jeg forstår.
Jeg er klar.
Jeg forstår. Du er de fremtidige jules ånd.
Og da fremtiden altid er uvis, må du ikke tale.
Ja... Jeg har et hjerte.
Jeg er klar til at se, hvad end du vil vise mig.
Mit kontor.
Du godeste, se alt det kul... Jeg må være udenbys.
Det ligner sig selv. Vi er ikke langt ude i fremtiden. Hvilket år er det?
"Kære mr. Scrooge, dette brev skal informere Dem om -
- at jeg per dags dato opsiger min stilling."
Så han gør det. Han siger op.
"Før jeg tager min afsked, skulle De vide -
- at De er det mest ubehagelige, udspekulerede, umenneskelige ..."
Far, kom. Det er Tim. Der er sket en ulykke.
- Hvornår? Hvordan? - Han tog hen til dammen.
Han lånte mine skøjter uden at sige det til nogen.
Ingen tog med ham.
Kom så, kom så!
Vent... Min søster sagde, at du afgør det. Afgør du det nu?
Står det i din magt at ændre ting? For så...
Jeg? Kan jeg ændre tingene? Hvordan?
Mener du, hvis jeg gjorde tingene om? Så lad mig det.
Jeg fortjener ikke en chance mere, men jeg ved, hvad jeg må...
Tim, du bliver dødeligt syg.
Eller har døden taget dig?
Er han død?
Mellem liv og død.
Tim? Tim! Hvis du kan høre mig, må du overleve!
Hold dig i live, Tim! For din mors skyld!
Vi er her, lille ven. Bliv hos os.
Reglerne kan rende mig!
Vi er her, lille ven.
Nej, nej, nej. Forlad os ikke, Tim.
Tim, Tim, nej!
Mig... selv.
Hvilket år dør jeg?
Men det er jul.
Ingen sørgende, kun materielle goder.
Faktisk, ånd, er jeg ligeglad.
Det er mig ligegyldigt, hvordan det går mig.
Jeg kerer mig kun om én ting.
EBENEZER SCROOGE, DER DØDE DEN 25. DECEMBER 1851
Bravo... Bravo.
Jeg er bekendt med min skæbne.
Og du ved, hvad jeg vil spørge om.
Hvordan gik det Tim Cratchit?
Uanset hvad, får intet dem til at bukke under.
Ikke engang døden.
Intet får dem til at tvivle, fordi de har...
Ånd, jeg må vide hvorfor.
Hvad var årsagen til alt dette?
Hvorfor opsøgte I ånder mig?
Hvorfor vise mig alt dette?
Hvad var formålet?
TIL MINDE OM JACOB MARLEY
Jeg er usikker på årsagen, Ebenezer, men jeg ved, hvad formålet var.
Det drejer sig om frelse og vores fælles ansvar.
Alle tre ånder har udført deres arbejde.
Jeg bad dem give mig et sidste forsøg.
Vi var så grueligt galt på den.
Indrøm i det mindste det.
Nej... Nej, jeg nægter.
Jeg nægter at forandre mig.
Intet af det nyttede, for jeg nægter at blive frelst.
Men for gud skyld, Ebenezer. Hvorfor?
Denne skæbne -
- denne pisbefængte, andenrangsgrav er nøjagtig, hvad jeg fortjener.
Og hvis frelse resulterer i en form for tilgivelse, ønsker jeg den ikke.
For jeg ville formå at retfærdiggøre det hele i henhold til konsekvensen.
For det er sådan, jeg er.
Det eneste...
Det eneste, jeg vil bede ånderne om, det eneste, de bør ændre...
...er at skåne hans liv.
De stakkels mand. Er De uskadt?
Jeg er mere end uskadt. Jeg kan mærke ting.
Og jeg kan mærke, at jeg mærker dem.
- Mærke hvad? - Lige nu, ondt i bagen.
Av... Ja.
Jeg ville drysse dette på isen tidligere.
Men grundet julen glemte jeg det.
Ja... ja.
Alt her i livet kan man vælge at tage ved lære af.
At drysse grus på isen er noget, en person gør for andres skyld -
- uden at forvente nogen form for belønning.
En ny filosofi om menneskets natur opsummeret i en håndfuld grus.
- Slog De hovedet? - Tilgiv mig.
- Glædelig jul, hr.! - Det er det. Det er det, ja.
- Glædelig jul, hr. - Glædelig jul til Dem.
Glædelig jul.
Dette vil jeg gøre. Dette vil jeg gøre med glæde.
Ingen vil skøjte her til jul!
Mary, som stakkels enke fik jeg et dusin invitationer.
Jeg fryder mig over at have takket ja til din.
- En finere gås er aldrig set. - Og den var billig.
Den havde et brækket ben eller et, der var for kort eller noget.
Bob, skær for.
- Jeg skal stå på skøjter. - Jeg vil med.
- Du kan knap gå og slet ikke skøjte. - Belinda dog.
Jeg vil stå på skøjter en dag.
- Venter du gæster, Martha? - Næppe.
- Du gode gud. - Ja, jeg er uønsket, men denne...
- Hvad vil De her? - I dag må jeg gøre dette.
- Jeg vil sige tre ting. - Ud.
En, to, tre, og så går jeg.
- Punkt et: - Forsvind.
- Jeg ved, De vil sige op. - Bob?
De kan sige op med min velsignelse. Ja, velsignelse.
- Hvordan ved De det? - Det gør jeg bare.
De gør det på et passende tidspunkt, for i morgen lukker jeg firmaet.
De skal ud af mit hjem.
Scrooge og Marley vil ikke længere handle i denne verden.
Som et tegn på god vilje er mit sidste punkt på agendaen...
- Forsvind fra mit hjem. - ...at skrive en check på 500 pund.
Den udstedes til Dem som tak for tro tjeneste.
Så nye skøjter til dig, Belinda, og flere bøger til dig, Tim.
Mor, hvordan kender han til mine skøjter?
Ånder har vist mig disse ting. Dette er punkt to forresten.
Jeg er blevet besøgt af ånder -
- der blev hidkaldt af nogen og bedt om at slæbe mig hen foran et spejl -
- så jeg kunne se sandheden.
Har De drukket?
Ikke endnu, men det gør jeg senere. Jeg vil udbringe en skål -
- for fædre og mødre og børn -
- og hvem der end måtte være samlet i hjemmet til jul.
Punkt nummer tre vedrører børn. Punkt tre:
Belinda, dammen, hvor du ynder at skøjte, er lukket.
Den er gjort ubrugelig.
Tim, du vil ikke tage ud at skøjte.
Du vil blive hjemme, læse din bog og lære at flyve i stedet.
Sker dette, når folk drikker laudanum?
Nej, dette sker, når nogen endelig forstår...
...tvinges til at forstå... hvad det vil sige at være menneske.
Det var det hele... Tak.
Checken bliver leveret personligt.
Glædelig jul... Glædelig jul.
Jeg følger Dem ud. Det er fint.
Jeg ved ikke, hvad der er sket Dem, og det er mig ligegyldigt.
Deres 500 pund vil vi tage imod, men de køber ikke tilgivelse.
Tilgivelse vil aldrig være fortjent, forventet eller ønsket.
Fra nu af er min gebet fremtiden.
Jeg vil bare være så god, som jeg kan være.
For ånderne, det klare lys...
...og spejlet... takker jeg Dem.
Sov godt, Jacob.
Hvorfor ville der være kameler i snevejr?
Ånder...
...af fortid, nutid og fremtid...
...der er stadig meget at udrette.
Tekster: Natascha Tøsse www.sdimedia.com